En la meva opinió, els graffitis mai pot ser considerats un art, i no perquè la qualitat d´alguns graffitis no sigui l´ adient, sinó perquè és un mitjà d´expressió sempre associat a la denominada contracultura.
La contracultura és un model de trencament, de protesta l´ estat de la situació, de provocació vers el caràcter inmóbil de la societat.
El graffiti, com exponent d´aquest moviment contracultural, es contraposa, així, amb el que majoritàriament es denomina art.
No pot ser d´altra forma, perquè el graffiti neix com a expressió dels que no tenen veu ni vot a la societat: joves sense present i amb un futur dubtós. No és una manifestació de la creativitat humana, per pura recreació del sentits, sino una poderosa manifestació de protesta, de repulsa del que està establert.
I és que el graffiti no busca emocionar, elevar l´esperit, transportar-nos cap un món idíl·lic, sinó que el graffiti és un cop de puny a la nostra conciència, un despertar a una realitat que no volem veure. És una protesta. És per això que el Codi Penal espanyol contempla un tipus més o menys específic pels “grafiteros”, on es castiga expressament el “deslluïment de bens mobles o inmobles”.
Sigui com sigui, el dia en què el graffiti es consideri com art el seu esperit haurà mort.
No hay comentarios:
Publicar un comentario